IRON MAIDEN - Legacy Of The Beast
-
- Posts: 5639
- Joined: Thu Dec 03, 2009 2:40 am
- Location: Seinäjoki
IRON MAIDEN - uutta musiikkia 15.7. ?
Iron Maidenin käsittämätön WOTW-mysteeri on ratkeamassa – uutta musiikkia luvassa 15. päivä heinäkuuta?
https://kaaoszine.fi/iron-maidenin-kasi ... einakuuta/
https://kaaoszine.fi/iron-maidenin-kasi ... einakuuta/
-
- Posts: 10668
- Joined: Wed Aug 28, 2002 5:10 pm
- Location: Oulu (Rollo)
IRON MAIDEN - The Writing On The Wall
Näin tapahtui ja tällainen, ilmeisesti Smith / Dickinson -biisi sieltä torstaina tuli; olen kuunnellut vain youtubesta ja ihmettelin tuota outoa kaikusoundia erityisesti Brucen lauluissa, mutta kuulemma esim. Spotifyssä niitä ei ole? Hyvä niin, pelkäsin jo pahinta, vaikkei muu tuotanto kuulosta kovin lupaavalta sekään. Kuten ei myöskään biisi, oudon vetelää etelää Maideniksi
https://www.youtube.com/watch?v=FhBnW7bZHEE
![Confused :?](./images/smilies/icon_confused.gif)
https://www.youtube.com/watch?v=FhBnW7bZHEE
-
- Posts: 434
- Joined: Wed May 18, 2005 4:58 pm
Re: IRON MAIDEN - Legacy Of The Beast
Liekö sitten noudattaa samaa tuleva albumi kuin aiemmat Re-union-ajan levyt. Joka toinen hyvä Maiden albumi (Brave New World, AMOLAD ja Book of Souls) ja joka toinen tasapaksu Maiden mittapuulla (Dance of Death, Final Frontier ja tuleva levy). Liekö jo ikä tulee vastaan ainakin McBrainilla, että tämä on oikeasti se viimeinen. Viiden vuoden päästä ikää olisi reippaasti yli 70.
-
- Posts: 787
- Joined: Sat Aug 24, 2002 5:55 am
Re: IRON MAIDEN - Legacy Of The Beast
Huhut pitivät kutinsa ja tänään tuli julkistus mitä on odotettukin:
https://www.ironmaiden.com/news/article/im17
Jul 19th, 2021
Iron Maiden – Senjutsu
We are thrilled to announce the release of IRON MAIDEN’s 17th studio album Senjutsu on September 3rd through Parlophone Records (BMG in the USA). It was recorded in Paris with longstanding producer Kevin Shirley and co-produced by Steve Harris.
![Image](https://i.imgur.com/F83uOcO.png)
For Senjutsu – loosely translated as ‘tactics & strategy’, the band once again enlisted the services of Mark Wilkinson to create the spectacular Samurai themed cover artwork, based on an idea by Steve Harris. And with a running time of a little under 82 minutes, Senjutsu, like their previous record The Book Of Souls, will be a double CD album/triple vinyl album.
Steve says "We chose to record at Guillaume Tell Studio in France again as the place has such a relaxed vibe. The setup there is perfect for our needs; the building used to be a cinema and has a really high ceiling so there’s a great acoustic sound. We recorded this album in the same way we did The Book Of Souls in that we’d write a song, rehearse it and then put it down together straight away while it was all fresh in our minds. There’s some very complex songs on this album which took a lot of hard work to get them exactly as we wanted them to sound, so the process was at times very challenging, but Kevin is great at capturing the essence of the band and I think it was worth the effort! I’m very proud of the result and can’t wait for fans to hear it."
Bruce Dickinson continues, "We’re all really excited about this album. We recorded it back in early 2019 during a break in the Legacy tour so we could maximize our touring yet still have a long set up period before release to prepare great album art and something special as a video. Of course the pandemic delayed things more - so much for the best laid plans – or should that be ‘strategies’!? The songs are very varied, and some of them are quite long. There’s also one or two songs which sound pretty different to our usual style, and I think Maiden fans will be surprised - in a good way, I hope!"
The full tracklisting is:
1. Senjutsu (Smith/Harris) 8:20
2. Stratego (Gers/Harris) 4:59
3. The Writing On The Wall (Smith/Dickinson) 6:13
4. Lost In A Lost World (Harris) 9:31
5. Days Of Future Past (Smith/Dickinson) 4:03
6. The Time Machine (Gers/Harris) 7:09
7. Darkest Hour (Smith/Dickinson) 7:20
8. Death Of The Celts (Harris) 10:20
9. The Parchment (Harris) 12:39
10. Hell On Earth (Harris) 11:19
Senjutsu will be released on the following formats and available to pre-order from all good music retailers starting Wednesday July 21st
Standard 2CD Digipak
Deluxe 2CD Book Format
Deluxe heavyweight 180G Triple Black Vinyl
Special Edition Triple Silver & Black Marble Vinyl (from selected retailers)
Special Edition Triple Red & Black Marble Vinyl (from selected retailers)
Super Deluxe Boxset featuring CD, Blu-Ray and Exclusive Memorabilia
Digital album (streaming and download)
https://www.ironmaiden.com/news/article/im17
Jul 19th, 2021
Iron Maiden – Senjutsu
We are thrilled to announce the release of IRON MAIDEN’s 17th studio album Senjutsu on September 3rd through Parlophone Records (BMG in the USA). It was recorded in Paris with longstanding producer Kevin Shirley and co-produced by Steve Harris.
![Image](https://i.imgur.com/F83uOcO.png)
For Senjutsu – loosely translated as ‘tactics & strategy’, the band once again enlisted the services of Mark Wilkinson to create the spectacular Samurai themed cover artwork, based on an idea by Steve Harris. And with a running time of a little under 82 minutes, Senjutsu, like their previous record The Book Of Souls, will be a double CD album/triple vinyl album.
Steve says "We chose to record at Guillaume Tell Studio in France again as the place has such a relaxed vibe. The setup there is perfect for our needs; the building used to be a cinema and has a really high ceiling so there’s a great acoustic sound. We recorded this album in the same way we did The Book Of Souls in that we’d write a song, rehearse it and then put it down together straight away while it was all fresh in our minds. There’s some very complex songs on this album which took a lot of hard work to get them exactly as we wanted them to sound, so the process was at times very challenging, but Kevin is great at capturing the essence of the band and I think it was worth the effort! I’m very proud of the result and can’t wait for fans to hear it."
Bruce Dickinson continues, "We’re all really excited about this album. We recorded it back in early 2019 during a break in the Legacy tour so we could maximize our touring yet still have a long set up period before release to prepare great album art and something special as a video. Of course the pandemic delayed things more - so much for the best laid plans – or should that be ‘strategies’!? The songs are very varied, and some of them are quite long. There’s also one or two songs which sound pretty different to our usual style, and I think Maiden fans will be surprised - in a good way, I hope!"
The full tracklisting is:
1. Senjutsu (Smith/Harris) 8:20
2. Stratego (Gers/Harris) 4:59
3. The Writing On The Wall (Smith/Dickinson) 6:13
4. Lost In A Lost World (Harris) 9:31
5. Days Of Future Past (Smith/Dickinson) 4:03
6. The Time Machine (Gers/Harris) 7:09
7. Darkest Hour (Smith/Dickinson) 7:20
8. Death Of The Celts (Harris) 10:20
9. The Parchment (Harris) 12:39
10. Hell On Earth (Harris) 11:19
Senjutsu will be released on the following formats and available to pre-order from all good music retailers starting Wednesday July 21st
Standard 2CD Digipak
Deluxe 2CD Book Format
Deluxe heavyweight 180G Triple Black Vinyl
Special Edition Triple Silver & Black Marble Vinyl (from selected retailers)
Special Edition Triple Red & Black Marble Vinyl (from selected retailers)
Super Deluxe Boxset featuring CD, Blu-Ray and Exclusive Memorabilia
Digital album (streaming and download)
-
- Posts: 2859
- Joined: Wed Aug 28, 2002 7:11 am
- Location: Helsinki
- Contact:
-
- Posts: 10668
- Joined: Wed Aug 28, 2002 5:10 pm
- Location: Oulu (Rollo)
Re: IRON MAIDEN - Legacy Of The Beast
Toinen uusi biisi onkin ihan eri luokkaa, järkevän mittainen ja hyvä parannus; Gers hoitaa!
https://youtu.be/mpuwr9fF7kw
https://youtu.be/mpuwr9fF7kw
-
- Posts: 287
- Joined: Mon Sep 09, 2002 1:40 pm
- Location: Where the slime lives
- Contact:
Re: IRON MAIDEN - Legacy Of The Beast
Hyvä biisi! Tulee mieleen IM 2000, eli 'Brave New World'. Gersin kynäilemät "Ghost of the Navigator" ja "The Mercenary" ainakin... Tosiaan, hyvin toimiva ralli ja järkevän mittainen.
-
- Posts: 434
- Joined: Wed May 18, 2005 4:58 pm
Re: IRON MAIDEN - Legacy Of The Beast
Mietin, että miksi illalla päässä soi Sentencedin New Age Messiahin melodia-pätkä. Strategossahan se on. Tuskin tietoista plagiontia, vaikka varmaan nimi semi-eläkeisille tuttu, kun samoilla festareilla aikanaan esiintyivät. Tosin Teoston (muistaakseni) neljän sekunnin sääntöä ei läpäisisi. Tarkalleen 1.25-1.43.
Tuo pre-chorus-melodia kohdista 1.30-1.40 ja 3.10-3.20
https://m.youtube.com/watch?v=VwDOb4YJKBc
Tuo pre-chorus-melodia kohdista 1.30-1.40 ja 3.10-3.20
https://m.youtube.com/watch?v=VwDOb4YJKBc
-
- Posts: 1847
- Joined: Mon Mar 22, 2004 5:37 pm
- Location: Tampere, Hervanta
Re: IRON MAIDEN - Legacy Of The Beast
Off topic: Ei liity Maideniin millään tavalla, mutta siihen liittyy, miten voi kenties alitajuisesti kopsata jotakuta. Vuonna 1990 Pretty Maids ja Running Wild kiersivät tiuhaan yhdessä. Running Wildin Blazon Stone -levyn Heads Or Tails -biisissä kuullaan vaikutteita Pretty Maidsin We Came To Rock -biisistä.Toxic Enema wrote: ↑Sat Aug 21, 2021 9:37 am Mietin, että miksi illalla päässä soi Sentencedin New Age Messiahin melodia-pätkä. Strategossahan se on. Tuskin tietoista plagiontia, vaikka varmaan nimi semi-eläkeisille tuttu, kun samoilla festareilla aikanaan esiintyivät. Tosin Teoston (muistaakseni) neljän sekunnin sääntöä ei läpäisisi. Tarkalleen 1.25-1.43.
Tuo pre-chorus-melodia kohdista 1.30-1.40 ja 3.10-3.20
https://m.youtube.com/watch?v=VwDOb4YJKBc
![Very Happy :D](./images/smilies/icon_biggrin.gif)
-
- Posts: 1290
- Joined: Sat Sep 14, 2002 2:50 pm
- Location: Earth
- Contact:
Re: IRON MAIDEN - Legacy Of The Beast
Tänään Maiden -faneille ympäri maailmaa on koittanut SUURI ilon päivä...
https://www.youtube.com/watch?v=ZmdECjf ... yxISFfPC4z
https://www.youtube.com/watch?v=ZmdECjf ... yxISFfPC4z
-
- Posts: 10668
- Joined: Wed Aug 28, 2002 5:10 pm
- Location: Oulu (Rollo)
Re: IRON MAIDEN - Senjutsu
Positiivinen yllätys jo yhden kuuntelun perusteella, kun voittaa heti Book Of Soulsin, mihin en oikein koskaan tykästynyt. Alku oli tosin heikko, kun nimibiisi Senjutsu on niin tylsä kuin se on.
Mutta ykkös-CD:n jälkipuolisko, eli Lost In a Lost World, Days Of Future Past & The Time Machine olivat kerrasta iskeviä ja hyviä! Darkest Hour on kakkoslevyn helmi ja top-5:ssa noiden kanssa on joko Stratego tai päätöseepos Hell On Earth.
Ne kaksi muuta Harrisin vastaavaa, Death Of The Celts & The Parchment oltaisiin hyvin voitu jättää Senjutsun ohella pois ja albumi olisi siedettävämmän mittainen, noin 50-minuuttinen.
Mutta ykkös-CD:n jälkipuolisko, eli Lost In a Lost World, Days Of Future Past & The Time Machine olivat kerrasta iskeviä ja hyviä! Darkest Hour on kakkoslevyn helmi ja top-5:ssa noiden kanssa on joko Stratego tai päätöseepos Hell On Earth.
Ne kaksi muuta Harrisin vastaavaa, Death Of The Celts & The Parchment oltaisiin hyvin voitu jättää Senjutsun ohella pois ja albumi olisi siedettävämmän mittainen, noin 50-minuuttinen.
-
- Posts: 76
- Joined: Sun Aug 11, 2013 1:53 pm
Re: IRON MAIDEN - Legacy Of The Beast
The Parchmentin intro on tainnu saada aika voimakkaasti vaikutteita Ravelin Bolerosta
Onhan näissä pitkissä biiseissä paljon semmoista mitä ei välttämättä ois niin kaivannu. Tiivistäminen ois jees. Ja joissakin on niin erilaisia osia, että ne ois voinu olla omia biisejäänkin. Joskus vähempi vois olla parempi. Eeppisyyden määrä vois olla max 1-2 per levy niin kuin ennen vanhaan.
No, Steve tekee niinku haluaa![Cool 8)](./images/smilies/icon_cool.gif)
![Rolling Eyes :roll:](./images/smilies/icon_rolleyes.gif)
Onhan näissä pitkissä biiseissä paljon semmoista mitä ei välttämättä ois niin kaivannu. Tiivistäminen ois jees. Ja joissakin on niin erilaisia osia, että ne ois voinu olla omia biisejäänkin. Joskus vähempi vois olla parempi. Eeppisyyden määrä vois olla max 1-2 per levy niin kuin ennen vanhaan.
No, Steve tekee niinku haluaa
![Cool 8)](./images/smilies/icon_cool.gif)
-
- Posts: 210
- Joined: Wed Dec 07, 2011 8:22 am
Re: IRON MAIDEN - Legacy Of The Beast
Aivan loistava levy. Itse oon tykänny ihan helvetisti Book of Soulsista ja ekalla kuuntelulla tuntui ettei ihan samalle tasolle päästä. Muutaman lisäkuuntelun jälkeen on oikeastaan mennyt jo ohi. Tämä on jotenkin kokonaisuutena tasaisempi, yksikään biisi ei ehkä (ainakaan vielä) ole ihan sellaista klassikkoainesta kuin edellisen If Eternity Should Fail ja Empire of the Clouds , mutta toisaalta Book of Soulsilta löytyy myös Speed of Light ja The Red and the Black, joista en ole koskaan hirveästi oppinut pitämään.
Senjutsulta en kyllä mitään jättäisi pois eikä minua haittaa tippaakaan biisien pituudet. 80 minuuttia menee ihan hetkessä ja sen jälkeen tekee mieli aloittaa alusta!
Senjutsulta en kyllä mitään jättäisi pois eikä minua haittaa tippaakaan biisien pituudet. 80 minuuttia menee ihan hetkessä ja sen jälkeen tekee mieli aloittaa alusta!
-
- Posts: 5
- Joined: Tue Jun 23, 2015 4:37 pm
Re: IRON MAIDEN - Legacy Of The Beast
Pidettiin kaverin kanssa mökkeillessä oikein viimeisen päälle loistava kuuntelusessio, jossa ihan ajatuksen kanssa ruodittiin uuden levyn biisit läpi. Homma tosin piti jakaa kahdelle päivälle, kun alkoi puolessa välissä vähän liian raskas kokonaisuus paljastua. Kuunneltiin aina biisi kerrallaan läpi ilman välikommentteja ja kirjailtiin plussat ja miinukset biiseistä ja sitten purettiin kommentit auki. Kumpikaan ei ollut levyn arvioita lukenut ja ainoastaan minä olin Writing on the Wallin videon nähnyt (ihan cooli video, ihan OK biisi).
*****
DISCLAIMER:
- Kuuntelin levyn vielä toistamiseen kokonaisuudessaan ajatuksella, joten yhden kuuntelun varassa ei olla.
- 2000-luvun Maiden ei ole kolissut (yrityksistä huolimatta) ja voin laskea yhden käden sormilla itseä miellyttävät biisit, mutta SILTI jokaisen Maiden-levyn julkaisu on iso juttu ja fanipoikamaisesti odottaa, että josko nyt tulisi täysosuma...
****
Random-pohdintoja:
+ Levyltä löytyy pari ihan OK biisiä, jotka vielä joskus otan uudelleen kuunteluun. Kun levyn kuuntelun jälkeen aloimme katsoa biisilistausta tekijänimineen, niin (vähemmän yllättävästi) ko. biisit eivät ole Harrisin kynäilemiä tai kestoltaan yli kymmenminuuttisia. Smith/Dickinson-rallit tuntuvat olevan levyn parasta antia ja niissä Dickinsonkin tuntuu antavan lähemmäs 100%-suoritusta ja Smith pyöräyttelee levyn parhaita soolojaan.
+ Janick lienee vastuussa levyn ainoasta tarttuvasta hittihevikertsistä ja introriffistä Strategon tapauksessa. Biisi on silti varsin keskinkertainen ja siinä on surkeiten taimissa olevaa rummutusta, jota olen hetkeen "oikealla" levyllä kuullut (kaveri oli omissa kommenteissaan pannut täsmälleen saman merkille).
+ Levyllä on useita tosi tunnelmallisia introja (ja outroja), jotka ovat lähes epämaidenmäisiä ja soundaavat hyvälle. Parissa tapauksessa fiilis ottaa takapakkia, kun lähes puskista alkaa särökitaraosuus ja fiilistely loppuu kuin seinään.
+ Adrianilta irtoaa edelleen ihan mehukkaita sooloja ja hän tuntuu olevan kitaristeista ainoa, jolla on vielä jotain ammattiylpeyttä. Hänen sooloista paistaa, että niitä on ainakin useimmissa tapauksessa edes vähän sävelletty etukäteen ja kaikesta saa selvää. Dave ja Janick eivät tunnu enää edes yrittävän, vaikkeivat mitään ihan pohjanoteerauksia heitäkään.
+ Nicko soittaa monipuolisemmin kuin pariin vuosikymmeneen ja levyllä on useita hyviä rumpukomppiratkaisuja. Nickon vakio ridekellorumpubiitti loistaa poissaolollaan (vai kerrankohan jossain bongasin).
- Levyn syntikkasoundit ovat aivan karmeaa paskaa ja syntikoita on biiseissä ja kohdissa, jossa niitä ei tarvita! Syntikkasoundeja tuntuu olevat about kolme erilaista (tai yksi, jota on hieman modailtu): Markan jouset, Kahden markan joulusyntikka ja Dingon Autiotalo-syntikka (kirpputoriversio). Ne myös puskevat ärsyttävän pintaan ja ihmetyttää, että eikö kolmella kitaralla ja bassolla saada tarpeeksi luotua äänimattoa.
- INHOAN Maidenin nykyistä tapaa soittaa säkeistön laulun alla "apumelodiaa", joka mukailee laulua. Ratkaisuna tämä on aivan käsittämätön. Joko biiseihin on jätetty jonkinsortin apuraita, että Bruce muistaa mitä 10 minuutin eeposta hän on laulamassa tällä kertaa tai kitaristeille pitää keksiä tekemistä, ettei kolme kitaraa soittamassa samaa vitossointua käy liian tylsäksi. Samat pierumelodiat vaivaavat myös monen biisin introa ja ovat luokaa "my first guitar riff"-osastoa.
- Levyä vaivaa edelleen sama mammuttitauti kuin muita 2000-luvun edeltäjiään. Tällä kertaa ehkä vieläkin pahempana. Biiseissä on aivan liikaa kestoa sisältöön nähden. Minulla ei ole mitään ongelmaa kuunnella 20 minuutin proge-eeposta, jos siinä on jotain asiaa, mutta Maidenin tapauksessa sitä vain ei ole. Erityisesti levyn päättävä biisikolmikko on aivan järkyttävää tuubaa ja sama kaavaa toistuu kaikissa. Jokaisen em. biiseistä voisi tiivistää viiteen minuuttiin ilman, että mitään menetettäisiin sisällöllisesti.
Iron Maiden eepos perusrakenne:
Basso/akustinen intro yleensä höystettynä tosi käppäisellä neljän sävelen melodialla pierusoundeilla (2,5 min) -> Biisi räjähtää käyntiin särökitaralla, joka on kuin täysin eri biisistä revitty (30 s) -> Säkeistö, jossa Bruce vetää rekisterinsä äärilaidassa ähkien kuin pappa-Simpson. Säkeistöjen kesto on yleensä myös tuplasti sen, mitä niiden olettaisi/toivoisi olevan. (2 min) -> Hoetaan kertosäettä (1 min) -> Välimelodia, joka on väännös intromelodiasta, mahdollisesti vielä toinen variaatio perään mahdollisesti kiihdytettnä versiona (1.5 min), 2-4 sooloa, joissa ei ole mitään punaista lankaa (1.5 min) -> Hoetaan kertosäettä (1 minuutti) -> Intro/Outro fade outilla (2 min) = 10 minuuttia ja risat = TYLSÄÄ!
- Bruce ei ole oikein vedossa. Laulamisen riemu välittyy lähinnä alkuintroissa tai kohdissa, jossa hän saa laulaa matalammalta ja fiilistellä tarinankertojan roolissa. Yleisesti laulu tuntuu kuin olevan "pakotettu" Brucen äänialan rajattuun osaan, jolloin hän joutuu kähisemään vaivalloisesti. Kaikki omat sankarit vanhenevat, mutta tätä on jo lähes surullista kuunnella.
Lopputulema:
* En saanut levystä oikein mitään irti kummallakaan kuuntelulla, eikä sen kummemmin kaverikaan, joka ei ole Maideniä kuunnellut sitten Fear of the Darkin.
* En muista kahden kuuntelun jälkeen kuin Writing on the Wallin ja Strategon kertsit (jotakuinkin...).
* Soundit ovat ihan OK (biisit ne lopulta 95% ratkaisevat), rummut kuulostivat vähän "muovisilta" parissa biisissä, mutta eivät häirinneet.
* Muutama keskinkertainen biisi ei levyä pelasta, kun levyn toinen puolisko on täysin kuuntelukelvotonta "improvisoidaan treeniksellä ensiyrityksellä Maiden-biisi purkkiin ja venytetään biisin 10 minuuttiin"-soopaa. Kamalinta on se, että Maiden käytännössä parodioi itseään. En osaa päättää, onko Death of the Celts vai The Parchment tylsin biisi, jonka olen kuullut vuosiin. Hell on Earthissä oli sentään vähän jotain yritystä melodiapuolella laulussa.
* Levyllä on muutamia kivoja soundeja, Brucen tulkintaa paikoittain, Adrianin sooloja ja Nickokin tuntuu heränneen koomastaan. Steve on lopullisesti uponnut suohon.
* Päästyäni tähän vaiheeseen kirjoitelmaa, kävin katsomassa arvioita levystä: 9/10 Metal Hammer, 4/5 Kerrang, 98% Spotify listeners recommend... Joko olen kuunnellut täysin eri levyä kuin muut, tai Iron Maiden on saavuttanut tason, jossa se on arvioinnin yläpuolella.
* Oma arvio 2/10 yleisesti, Maiden levynä 3/10.
Jos joku voi argumentoida jonkun tämän levyn biisin puolesta ja kertoa, miksi se koskettaa sielua, niin lupaan vielä antaa sille erityismahdollisuuden!
P.S. Huomasin levystä keskustellesta käyttäväni X-Factoria ja Virtual XI:tä usein vertailukohtana, jossa asioita on tehty paremmin kuin Senjutsulla. Enpä olisi uskonut...
*****
DISCLAIMER:
- Kuuntelin levyn vielä toistamiseen kokonaisuudessaan ajatuksella, joten yhden kuuntelun varassa ei olla.
- 2000-luvun Maiden ei ole kolissut (yrityksistä huolimatta) ja voin laskea yhden käden sormilla itseä miellyttävät biisit, mutta SILTI jokaisen Maiden-levyn julkaisu on iso juttu ja fanipoikamaisesti odottaa, että josko nyt tulisi täysosuma...
****
Random-pohdintoja:
+ Levyltä löytyy pari ihan OK biisiä, jotka vielä joskus otan uudelleen kuunteluun. Kun levyn kuuntelun jälkeen aloimme katsoa biisilistausta tekijänimineen, niin (vähemmän yllättävästi) ko. biisit eivät ole Harrisin kynäilemiä tai kestoltaan yli kymmenminuuttisia. Smith/Dickinson-rallit tuntuvat olevan levyn parasta antia ja niissä Dickinsonkin tuntuu antavan lähemmäs 100%-suoritusta ja Smith pyöräyttelee levyn parhaita soolojaan.
+ Janick lienee vastuussa levyn ainoasta tarttuvasta hittihevikertsistä ja introriffistä Strategon tapauksessa. Biisi on silti varsin keskinkertainen ja siinä on surkeiten taimissa olevaa rummutusta, jota olen hetkeen "oikealla" levyllä kuullut (kaveri oli omissa kommenteissaan pannut täsmälleen saman merkille).
+ Levyllä on useita tosi tunnelmallisia introja (ja outroja), jotka ovat lähes epämaidenmäisiä ja soundaavat hyvälle. Parissa tapauksessa fiilis ottaa takapakkia, kun lähes puskista alkaa särökitaraosuus ja fiilistely loppuu kuin seinään.
+ Adrianilta irtoaa edelleen ihan mehukkaita sooloja ja hän tuntuu olevan kitaristeista ainoa, jolla on vielä jotain ammattiylpeyttä. Hänen sooloista paistaa, että niitä on ainakin useimmissa tapauksessa edes vähän sävelletty etukäteen ja kaikesta saa selvää. Dave ja Janick eivät tunnu enää edes yrittävän, vaikkeivat mitään ihan pohjanoteerauksia heitäkään.
+ Nicko soittaa monipuolisemmin kuin pariin vuosikymmeneen ja levyllä on useita hyviä rumpukomppiratkaisuja. Nickon vakio ridekellorumpubiitti loistaa poissaolollaan (vai kerrankohan jossain bongasin).
- Levyn syntikkasoundit ovat aivan karmeaa paskaa ja syntikoita on biiseissä ja kohdissa, jossa niitä ei tarvita! Syntikkasoundeja tuntuu olevat about kolme erilaista (tai yksi, jota on hieman modailtu): Markan jouset, Kahden markan joulusyntikka ja Dingon Autiotalo-syntikka (kirpputoriversio). Ne myös puskevat ärsyttävän pintaan ja ihmetyttää, että eikö kolmella kitaralla ja bassolla saada tarpeeksi luotua äänimattoa.
- INHOAN Maidenin nykyistä tapaa soittaa säkeistön laulun alla "apumelodiaa", joka mukailee laulua. Ratkaisuna tämä on aivan käsittämätön. Joko biiseihin on jätetty jonkinsortin apuraita, että Bruce muistaa mitä 10 minuutin eeposta hän on laulamassa tällä kertaa tai kitaristeille pitää keksiä tekemistä, ettei kolme kitaraa soittamassa samaa vitossointua käy liian tylsäksi. Samat pierumelodiat vaivaavat myös monen biisin introa ja ovat luokaa "my first guitar riff"-osastoa.
- Levyä vaivaa edelleen sama mammuttitauti kuin muita 2000-luvun edeltäjiään. Tällä kertaa ehkä vieläkin pahempana. Biiseissä on aivan liikaa kestoa sisältöön nähden. Minulla ei ole mitään ongelmaa kuunnella 20 minuutin proge-eeposta, jos siinä on jotain asiaa, mutta Maidenin tapauksessa sitä vain ei ole. Erityisesti levyn päättävä biisikolmikko on aivan järkyttävää tuubaa ja sama kaavaa toistuu kaikissa. Jokaisen em. biiseistä voisi tiivistää viiteen minuuttiin ilman, että mitään menetettäisiin sisällöllisesti.
Iron Maiden eepos perusrakenne:
Basso/akustinen intro yleensä höystettynä tosi käppäisellä neljän sävelen melodialla pierusoundeilla (2,5 min) -> Biisi räjähtää käyntiin särökitaralla, joka on kuin täysin eri biisistä revitty (30 s) -> Säkeistö, jossa Bruce vetää rekisterinsä äärilaidassa ähkien kuin pappa-Simpson. Säkeistöjen kesto on yleensä myös tuplasti sen, mitä niiden olettaisi/toivoisi olevan. (2 min) -> Hoetaan kertosäettä (1 min) -> Välimelodia, joka on väännös intromelodiasta, mahdollisesti vielä toinen variaatio perään mahdollisesti kiihdytettnä versiona (1.5 min), 2-4 sooloa, joissa ei ole mitään punaista lankaa (1.5 min) -> Hoetaan kertosäettä (1 minuutti) -> Intro/Outro fade outilla (2 min) = 10 minuuttia ja risat = TYLSÄÄ!
- Bruce ei ole oikein vedossa. Laulamisen riemu välittyy lähinnä alkuintroissa tai kohdissa, jossa hän saa laulaa matalammalta ja fiilistellä tarinankertojan roolissa. Yleisesti laulu tuntuu kuin olevan "pakotettu" Brucen äänialan rajattuun osaan, jolloin hän joutuu kähisemään vaivalloisesti. Kaikki omat sankarit vanhenevat, mutta tätä on jo lähes surullista kuunnella.
Lopputulema:
* En saanut levystä oikein mitään irti kummallakaan kuuntelulla, eikä sen kummemmin kaverikaan, joka ei ole Maideniä kuunnellut sitten Fear of the Darkin.
* En muista kahden kuuntelun jälkeen kuin Writing on the Wallin ja Strategon kertsit (jotakuinkin...).
* Soundit ovat ihan OK (biisit ne lopulta 95% ratkaisevat), rummut kuulostivat vähän "muovisilta" parissa biisissä, mutta eivät häirinneet.
* Muutama keskinkertainen biisi ei levyä pelasta, kun levyn toinen puolisko on täysin kuuntelukelvotonta "improvisoidaan treeniksellä ensiyrityksellä Maiden-biisi purkkiin ja venytetään biisin 10 minuuttiin"-soopaa. Kamalinta on se, että Maiden käytännössä parodioi itseään. En osaa päättää, onko Death of the Celts vai The Parchment tylsin biisi, jonka olen kuullut vuosiin. Hell on Earthissä oli sentään vähän jotain yritystä melodiapuolella laulussa.
* Levyllä on muutamia kivoja soundeja, Brucen tulkintaa paikoittain, Adrianin sooloja ja Nickokin tuntuu heränneen koomastaan. Steve on lopullisesti uponnut suohon.
* Päästyäni tähän vaiheeseen kirjoitelmaa, kävin katsomassa arvioita levystä: 9/10 Metal Hammer, 4/5 Kerrang, 98% Spotify listeners recommend... Joko olen kuunnellut täysin eri levyä kuin muut, tai Iron Maiden on saavuttanut tason, jossa se on arvioinnin yläpuolella.
* Oma arvio 2/10 yleisesti, Maiden levynä 3/10.
Jos joku voi argumentoida jonkun tämän levyn biisin puolesta ja kertoa, miksi se koskettaa sielua, niin lupaan vielä antaa sille erityismahdollisuuden!
P.S. Huomasin levystä keskustellesta käyttäväni X-Factoria ja Virtual XI:tä usein vertailukohtana, jossa asioita on tehty paremmin kuin Senjutsulla. Enpä olisi uskonut...
-
- Posts: 210
- Joined: Wed Dec 07, 2011 8:22 am
Re: IRON MAIDEN - Legacy Of The Beast
acherontia wrote: ↑Mon Sep 06, 2021 10:21 am
Jos joku voi argumentoida jonkun tämän levyn biisin puolesta ja kertoa, miksi se koskettaa sielua, niin lupaan vielä antaa sille erityismahdollisuuden!
Kai näistä väitellä voisi loputtomiin, mutta eipä siitä mitään hyötyä olisi, makuasioitahan nämä. Jos et pidä nyky-Maidenista niin et pidä. Kuten tuossa ylempänä kirjoitin niin minä pidän, ilmeisesti sitten joku muukin kun levyjä edelleen myydään.
Itse olen Iron Maidenia kuunnellut 80-luvun puolivälistä ja tietyti rakastan niitä klassikkolevyjä, kuitenkin pidän näistä uudemmista oikeastaan ihan yhtä paljon. Enimmäkseen nykyään tuleekin kuunneltua Dickinsonin "kakkoskauden" aikaisia levyjä, niistä kaikista kun vaan löytyy niin helvetin hyviä biisejä.
-
- Posts: 1448
- Joined: Thu Nov 03, 2005 3:33 pm
- Location: Lahti
Re: IRON MAIDEN - Legacy Of The Beast
Helppo olla samaa mieltä. Tosin kyllä Lost In A Lost World ja erityisesti Hell On Earth aika lähelle noita edellisen levyn huippubiisejä pääsee. Upeita kappaleita. Minulle tämä 2000-luvun Maiden toimii kuin tauti. Ainoastaan Dance Of Death ja The Final Frontier oli kokonaisuutena vähän heikonpia levyjä, mutta muuten 2000-luvun Maidenit olleet silkkaa kultaa.Pike Bishop wrote: ↑Mon Sep 06, 2021 9:44 am Aivan loistava levy. Itse oon tykänny ihan helvetisti Book of Soulsista ja ekalla kuuntelulla tuntui ettei ihan samalle tasolle päästä. Muutaman lisäkuuntelun jälkeen on oikeastaan mennyt jo ohi. Tämä on jotenkin kokonaisuutena tasaisempi, yksikään biisi ei ehkä (ainakaan vielä) ole ihan sellaista klassikkoainesta kuin edellisen If Eternity Should Fail ja Empire of the Clouds , mutta toisaalta Book of Soulsilta löytyy myös Speed of Light ja The Red and the Black, joista en ole koskaan hirveästi oppinut pitämään.
Senjutsulta en kyllä mitään jättäisi pois eikä minua haittaa tippaakaan biisien pituudet. 80 minuuttia menee ihan hetkessä ja sen jälkeen tekee mieli aloittaa alusta!
-
- Posts: 2859
- Joined: Wed Aug 28, 2002 7:11 am
- Location: Helsinki
- Contact:
Re: IRON MAIDEN - Legacy Of The Beast
Iron Maidenin uusi julkaisu oli iso tapaus, johon tuli mentyä vanhan maailman tyyliin. Kävin ostamassa levyn Keltaisesta Jäänsärkijästä perjantaina, tulin kotiin ja avasin oluen sekä pistin kaikki muut häiriötekijät (tv ja puhelin) pois ja keskityin vain Senjutsun musiikkiin. Ei ole vuosiin tullutkaan näin keskityttyä mihinkään uuteen julkaisuun, kun yleensä uudet julkaisut tulee sen 2-5 kertaa kuunneltua, kunnes ne unohtuvat seuraavien alle.
Kahdella ensimmäisellä kuuntelukerralla tuntemus oli aika sama kuin yllä, massiivinen paketti, josta ei oikein mistään saa kiinni. Kuvaavaa on, ettei levyn ehdoton timantti, The Time Machine edes erottunut noilla kahdella kuuntelulla. Näistä ekoista kuuntelukerroista jätin myös Strategon ja The Writing on the Wallin pois, koska noita oli tullut ennen julkaisua jo kuultua ja olisivat alussa turhaan erottuneet muista biiseistä. Kolmannesta kuuntelukerrasta eteenpäin julkaisu onkin sitten avautunut aina vain paremmaksi ja paremmaksi ja materiaalia on sen verran, ettei siihen heti kyllästä. Ja en itse voi omaa arviota sanoa, ennen kuin kaikki biisit osaa siinä mielessä ulkoa, että tietää suoraan mikä osa seuraa mitäkin, ja vasta sen jälkeen alkaa hahmottamaan, onko niissä sitä itselle osuvaa punaista lankaa vai ei.
Mietin tuossa ensikuunteluilla, miksei ilmeisin levyn aloitusbiisi Stratego aloita levyä, mutta kyllä nyt mielipide on vakiintunut siihen, että Senjutsu on ainoa oikea aloitusraita. Nickon vahvat tomi-iskut tuovat levyn alkuun ihan oman tunnelmansa, ja onhan biisi ainoa, joka resonoi tuohon kansikuvaan sekä siihen sisäkannen upeaan taistelukenttäkuvaan. Otti se muutaman kerran, ennen kuin tämän rallin sielunmaailmaan pääsin käsiksi, mutta kyllä albumin nimibiisi nyt paikkansa on ottanut heti parhaan kärkinelikon takana.
Stratego on se perinteinen tötterö- kipale Maidenilta ja kun kuuntelen tuota, tulee mieleen aina rumpupatterinsa takana hymyilevä Nicko McBrain soittamassa noita fillejä ja komppeja, niin ei kipaleesta vain voi olla pitämättä. Se ei toki tarjoa paljonkaan uutta, mutta on kaikkinensa hyvä ja toimiva ralli, sekä varma livehitti.
The Writing on the Wallia tuli kuultua tietty jo aiemmin ja se on ehtinyt tulla toimivaksi ja hyväksi ralliksi jo aiemmin, sen sarjakuvamainen video kyllä osuu hyvin sarjakuvamaisiin lyriikoihin ja olisi ollut 15-vuotiaana varmaan levyn kovin ralli, nyt se on todella hyvä ja mittansa kantava teos, jota kuuntelen aina jatkossakin mielelläni, mutta joka ei ole ihan parhaiden sävellysten tasolla.
Lost in a Lost World oli The Parchmentin ohella raita, jonka sielunmaisemaan pääseminen otti eniten aikaa. Varsinkin sen kökkö kertsi ajoi ensin pois kappaleen parista, mutta nyt se on ainoa notkahdus muuten maittavassa biisissä. En tiedä käykö tämän kanssa samalla lailla kuin The Book of Soulsin When the River Runs Deepin kanssa, joka aukesi vasta pari vuotta julkaisun jälkeen ja on nykyään yksi suosikeistani loistavalta edelliseltä levyltä.
Julkaisun keskivaiheille sattuu sitten se timanttinen nelikko, eli Spotifyssä ei ole eroteltu 1. ja 2. levyä toisistaan ja sen kautta olen tätä vain kuunnellut. Rivakka Days of Future Past on juuri sitä, mitä Dickinson/Smith kaksikolta osaakin odottaa, iskevä, mieleen jäävä, mainion soolon omaava ja toivottavasti tuleva livehitti. Brucen vokaalit on kertsissä siinä rajoilla pingottaako liikaa mutta kyllä nuo tänne toimivat vaikka totuus on, että 20 vuotta nuorempi Bruce olisi naulannut tuon ihan eri lailla.
The Time Machine, Maidenin paras kertsi, en tiedä kuinka pitkään aikaan mutta ainakin vuosikymmeneen. ”I am not a preacher…” vaan iski sillä kolmannella kuuntelu kerralla ja varsinkin se toinen toisto kertsille ja siihen loppuun tuleva ”whoooaaoo”. Toisekseen biisin kitarasoolo, joka soi upean kauniisti tuossa hieman ennen 5 minuutin kestoa, huh huh, kylmät väreet tulee aina kun tuo kohta lähtee. Lisäksi biisissä on toimiva johtomelodia, sekä Nickon könköt mutta ah niin toimivat fillit ja komppi, ei tässä voi kun nauttia. Toivottavasti löytää tiensä livesettiin.
Darkest Hour nousee myös sinne timanttisimpaan joukkoon ja jos siitä tiivistäisi noita aaltoja ja lokkien huutoja, olisi se vieläkin parempi. Brucen aloitus; ”We buried our sons..” ja sen perään nuo kitaralickit, huh huh mikä tunnelma. Tällekin osunut hyvä, Brucen soolotuotantoa muistuttava kertsi ja levyn balladimaisin kipale kyllä on joka osaltaan toimivaa. Kokonaisuutenakin tuo jotenkin Brucen soolot mieleen ja Adrianilta mahtavia lickejä ja hyvä soolo tälläkin.
Death of the Celts nousi hieman yllättäen, no ainakin itselleni, levyn kärkinelikkoon vaikka ensimmäisten kuuntelukertojen jälkeen olin valmis tiputtamaan sen ulos koko levyltä. Tähän liittyy lyhyt tarina; olin kävelemässä tuossa lähellä Haagan sankarihautausmaalla ja istahdin alas siihen sotilaspatsaan vierelle, kun Death of the Celtsin alun tunnelmointi sekä sen perään tulevat, sodan herättämistä tunteista kertovat lyriikat alkoivat. Oli helppo kuvitella, miten niin keltit kun suomalaisetkin huusivat kentällä apua yläkerrasta kun myös kokivat, että ”Death is not proud, no more no less” (tähän oman mielen lentoon vaikutti kai paljolti covid -rokotteesta noussut kuume
). Kun kappaleen instrumentaali osiot alkoivat, vilisi silmissä vain kuvia taistelukentältä, jota omissa mielikuvissani nuo osiot edustavat.
The Parchment on minusta jotenkin toinen osa tuota edellistä, vaikkei toki lyriikoiltaan mutta jotenkin ne tuntuvat kuuluvan yhteen. Kappale ei ole yhtä lailla lentoon noussut kuin levyn muut raidat ja toivoisin, että sen lopussa olevaa mahtavaa kohtaa ”Hear the cry we are ready to believe” olisi käytetty jo aiemmin kappaleessa. Ei se mielestäni huono biisi oli ole, mutta levyn heikoin hyvä kipale. Ja onhan sillä hyvä, toki asiayhteydestä irrotettu lausahdus kaikille Maidenin mammuttitaudista valittaville. ” Just remember that patience is no sin”![😉](https://cdn.jsdelivr.net/gh/s9e/emoji-assets-twemoji@11.2/dist/svgz/1f609.svgz)
Levyn päättävä Hell on Earth on viimeinen kärkinelikon biiseistä ja yksi niistä, joka ensimmäisten joukossa avautui; aivan mahtava biisi, joka ei tunnu yhtään 5 minuuttia pidemmältä. Mieleen jäävä johtomelodia, huikean hyvät soolot sekä iskevät laulumelodiat, ei mitään osaa tai hetkeä, joka olisi turha tai tylsä, vaan kaikkinensa mahtava päätös erinomaiselle levylle.
Mulla ei sinänsä ole kiire tai sen kummemmin haluakaan verrata tätä edelliseen tai koko Maidenin tuotantoon, ennen kuin saan elää levyn parissa sen vuoden päivät. Itselleni vasta sen jälkeen on järkeä arvottaa tätä muihin nähden. Helposti kuitenkin vuoden paras julkaisu tähän saakka, ja aika seppä saa olla, jos tämän loppuvuonna joku ylittää. Fanipoika on puhunut, ugh!
Kahdella ensimmäisellä kuuntelukerralla tuntemus oli aika sama kuin yllä, massiivinen paketti, josta ei oikein mistään saa kiinni. Kuvaavaa on, ettei levyn ehdoton timantti, The Time Machine edes erottunut noilla kahdella kuuntelulla. Näistä ekoista kuuntelukerroista jätin myös Strategon ja The Writing on the Wallin pois, koska noita oli tullut ennen julkaisua jo kuultua ja olisivat alussa turhaan erottuneet muista biiseistä. Kolmannesta kuuntelukerrasta eteenpäin julkaisu onkin sitten avautunut aina vain paremmaksi ja paremmaksi ja materiaalia on sen verran, ettei siihen heti kyllästä. Ja en itse voi omaa arviota sanoa, ennen kuin kaikki biisit osaa siinä mielessä ulkoa, että tietää suoraan mikä osa seuraa mitäkin, ja vasta sen jälkeen alkaa hahmottamaan, onko niissä sitä itselle osuvaa punaista lankaa vai ei.
Mietin tuossa ensikuunteluilla, miksei ilmeisin levyn aloitusbiisi Stratego aloita levyä, mutta kyllä nyt mielipide on vakiintunut siihen, että Senjutsu on ainoa oikea aloitusraita. Nickon vahvat tomi-iskut tuovat levyn alkuun ihan oman tunnelmansa, ja onhan biisi ainoa, joka resonoi tuohon kansikuvaan sekä siihen sisäkannen upeaan taistelukenttäkuvaan. Otti se muutaman kerran, ennen kuin tämän rallin sielunmaailmaan pääsin käsiksi, mutta kyllä albumin nimibiisi nyt paikkansa on ottanut heti parhaan kärkinelikon takana.
Stratego on se perinteinen tötterö- kipale Maidenilta ja kun kuuntelen tuota, tulee mieleen aina rumpupatterinsa takana hymyilevä Nicko McBrain soittamassa noita fillejä ja komppeja, niin ei kipaleesta vain voi olla pitämättä. Se ei toki tarjoa paljonkaan uutta, mutta on kaikkinensa hyvä ja toimiva ralli, sekä varma livehitti.
The Writing on the Wallia tuli kuultua tietty jo aiemmin ja se on ehtinyt tulla toimivaksi ja hyväksi ralliksi jo aiemmin, sen sarjakuvamainen video kyllä osuu hyvin sarjakuvamaisiin lyriikoihin ja olisi ollut 15-vuotiaana varmaan levyn kovin ralli, nyt se on todella hyvä ja mittansa kantava teos, jota kuuntelen aina jatkossakin mielelläni, mutta joka ei ole ihan parhaiden sävellysten tasolla.
Lost in a Lost World oli The Parchmentin ohella raita, jonka sielunmaisemaan pääseminen otti eniten aikaa. Varsinkin sen kökkö kertsi ajoi ensin pois kappaleen parista, mutta nyt se on ainoa notkahdus muuten maittavassa biisissä. En tiedä käykö tämän kanssa samalla lailla kuin The Book of Soulsin When the River Runs Deepin kanssa, joka aukesi vasta pari vuotta julkaisun jälkeen ja on nykyään yksi suosikeistani loistavalta edelliseltä levyltä.
Julkaisun keskivaiheille sattuu sitten se timanttinen nelikko, eli Spotifyssä ei ole eroteltu 1. ja 2. levyä toisistaan ja sen kautta olen tätä vain kuunnellut. Rivakka Days of Future Past on juuri sitä, mitä Dickinson/Smith kaksikolta osaakin odottaa, iskevä, mieleen jäävä, mainion soolon omaava ja toivottavasti tuleva livehitti. Brucen vokaalit on kertsissä siinä rajoilla pingottaako liikaa mutta kyllä nuo tänne toimivat vaikka totuus on, että 20 vuotta nuorempi Bruce olisi naulannut tuon ihan eri lailla.
The Time Machine, Maidenin paras kertsi, en tiedä kuinka pitkään aikaan mutta ainakin vuosikymmeneen. ”I am not a preacher…” vaan iski sillä kolmannella kuuntelu kerralla ja varsinkin se toinen toisto kertsille ja siihen loppuun tuleva ”whoooaaoo”. Toisekseen biisin kitarasoolo, joka soi upean kauniisti tuossa hieman ennen 5 minuutin kestoa, huh huh, kylmät väreet tulee aina kun tuo kohta lähtee. Lisäksi biisissä on toimiva johtomelodia, sekä Nickon könköt mutta ah niin toimivat fillit ja komppi, ei tässä voi kun nauttia. Toivottavasti löytää tiensä livesettiin.
Darkest Hour nousee myös sinne timanttisimpaan joukkoon ja jos siitä tiivistäisi noita aaltoja ja lokkien huutoja, olisi se vieläkin parempi. Brucen aloitus; ”We buried our sons..” ja sen perään nuo kitaralickit, huh huh mikä tunnelma. Tällekin osunut hyvä, Brucen soolotuotantoa muistuttava kertsi ja levyn balladimaisin kipale kyllä on joka osaltaan toimivaa. Kokonaisuutenakin tuo jotenkin Brucen soolot mieleen ja Adrianilta mahtavia lickejä ja hyvä soolo tälläkin.
Death of the Celts nousi hieman yllättäen, no ainakin itselleni, levyn kärkinelikkoon vaikka ensimmäisten kuuntelukertojen jälkeen olin valmis tiputtamaan sen ulos koko levyltä. Tähän liittyy lyhyt tarina; olin kävelemässä tuossa lähellä Haagan sankarihautausmaalla ja istahdin alas siihen sotilaspatsaan vierelle, kun Death of the Celtsin alun tunnelmointi sekä sen perään tulevat, sodan herättämistä tunteista kertovat lyriikat alkoivat. Oli helppo kuvitella, miten niin keltit kun suomalaisetkin huusivat kentällä apua yläkerrasta kun myös kokivat, että ”Death is not proud, no more no less” (tähän oman mielen lentoon vaikutti kai paljolti covid -rokotteesta noussut kuume
The Parchment on minusta jotenkin toinen osa tuota edellistä, vaikkei toki lyriikoiltaan mutta jotenkin ne tuntuvat kuuluvan yhteen. Kappale ei ole yhtä lailla lentoon noussut kuin levyn muut raidat ja toivoisin, että sen lopussa olevaa mahtavaa kohtaa ”Hear the cry we are ready to believe” olisi käytetty jo aiemmin kappaleessa. Ei se mielestäni huono biisi oli ole, mutta levyn heikoin hyvä kipale. Ja onhan sillä hyvä, toki asiayhteydestä irrotettu lausahdus kaikille Maidenin mammuttitaudista valittaville. ” Just remember that patience is no sin”
Levyn päättävä Hell on Earth on viimeinen kärkinelikon biiseistä ja yksi niistä, joka ensimmäisten joukossa avautui; aivan mahtava biisi, joka ei tunnu yhtään 5 minuuttia pidemmältä. Mieleen jäävä johtomelodia, huikean hyvät soolot sekä iskevät laulumelodiat, ei mitään osaa tai hetkeä, joka olisi turha tai tylsä, vaan kaikkinensa mahtava päätös erinomaiselle levylle.
Mulla ei sinänsä ole kiire tai sen kummemmin haluakaan verrata tätä edelliseen tai koko Maidenin tuotantoon, ennen kuin saan elää levyn parissa sen vuoden päivät. Itselleni vasta sen jälkeen on järkeä arvottaa tätä muihin nähden. Helposti kuitenkin vuoden paras julkaisu tähän saakka, ja aika seppä saa olla, jos tämän loppuvuonna joku ylittää. Fanipoika on puhunut, ugh!
-
- Posts: 10668
- Joined: Wed Aug 28, 2002 5:10 pm
- Location: Oulu (Rollo)
Bruce Dickinson - The Mandrake Project
Bruce julkaisi tänään hartaasti odotetun Afterglow Of Ragnarokin ja sehän oli loistava kappale; hyvä merkki aina sellaisesta, kun jo verset tarttuvat mukaan!
Albumi julkaistaan 1.3.2024 ja kappalelista näyttää seuraavalta:
1. Afterglow Of Ragnarok (5:45)
2. Many Doors To Hell (4:48)
3. Rain On The Graves (5:05)
4. Resurrection Men (6:24)
5. Fingers In The Wounds (3:39)
6. Eternity Has Failed (6:59)
7. Mistress Of Mercy (5:08)
8. Face In The Mirror (4:08)
9. Shadow Of The Gods (7:02)
10. Sonata (Immortal Beloved) (9:51)
AOR:in (heh!) b-puolella on 7" sinkulla ollut tänään demo Maidenille päätyneestä If Eternity Should Failista, mutten ole löytänyt sitä vielä youtubesta.
Albumi julkaistaan 1.3.2024 ja kappalelista näyttää seuraavalta:
1. Afterglow Of Ragnarok (5:45)
2. Many Doors To Hell (4:48)
3. Rain On The Graves (5:05)
4. Resurrection Men (6:24)
5. Fingers In The Wounds (3:39)
6. Eternity Has Failed (6:59)
7. Mistress Of Mercy (5:08)
8. Face In The Mirror (4:08)
9. Shadow Of The Gods (7:02)
10. Sonata (Immortal Beloved) (9:51)
AOR:in (heh!) b-puolella on 7" sinkulla ollut tänään demo Maidenille päätyneestä If Eternity Should Failista, mutten ole löytänyt sitä vielä youtubesta.
-
- Posts: 6
- Joined: Sun May 15, 2016 2:48 pm
- Location: Rauma
Re: IRON MAIDEN - Legacy Of The Beast
Dickinsonin tekee 2024 aika kovalla tahdilla keikkaa ja tuntuu liput menevän hyvin kaupaksi. Suomen keikka Kultsalla myi ylivoimaisesti parhaiten, tosi kova suosio täällä päin äijällä. Toivottavasti uusi albumi olisi kunnollista kamaa ja bändi tikissä. Vähän arveluttaa yhden kitaristin taktiikka vaikka onkin aika kova maestro kiippareissa. Basisti Tanya lienee tämän skenen kaunein, toivottavasti ei itsellä mene keikoilla ihan pelkästään läähättämiseksi ![Laughing :lol:](./images/smilies/icon_lol.gif)
![Laughing :lol:](./images/smilies/icon_lol.gif)