The Duke wrote:Nyt kun on tullut useampaan kertaan kuunneltua tämä levy, niin jumantsuikkeli, tämähän on yksi Rhapsodyn parhaimpia! Todellakin ihan eri planetaalta kuin nämä Lucan uudet sooloräpellykset, musiikillisesti paljon rikkaampaa ja mielenkiintoisempaa. Lucan uudet soolot on vaan jotenkin pirun väsynyttä tauhkaa. Myös normia kitaravetoisempi soundi Chaoksella miellyttää kovasti.
Pitänee itsekin tehdä siis paluu tämän Keijosta Ikuisuuteen pariin, kun tuo toinen punakantinen, DOW on se parhain levynsä ja myöskin hyvin kitaravetoinen heille. Muistaakseni vain Tornado ja jokin toinen miellyttivät silloin 2011.
Mutta uudesta Into The Legendista voisi sanoa myös kehuja, omaksi yllätykseksenikin
![Shocked :shock:](./images/smilies/icon_eek.gif)
66 min mittakaan ei sinällään tuntunut turhalta tai ainakaan liian tylsältä ja vaikka siellä on niitä maneereja ennenkaikkea Fabiolla taas siedettevänä, niin Staropoli on petrannut sävellysten ja koukkujen kanssa noin 85% edellisestä. Jonka (Dark Wings Of Steel) kurapitoisuus tuli tsekattua vastikään muistin virkistykseksi, etten vanhentuneilla mielikuvilla hauku. Distant Sky oli pätevä avausbiisi ja a Voice In The Cold Wind toinen alkupuoliskon kohokohta. Sittemmin siellä on paljon omia lainailuja vanhoista yhteistöistä Lucan kanssa, mutta mitä sitten? Eivät ole ainoa bändi joka itseään kopioi. Positiivinen yllätys, vaikkei samalla mitään 7½ kummempaa olekaan mutta varsin hyvä kuiten.